Живот "обичних Хрвата" у Србији - хистерија у медијима и код политичара
Док политички представници Хрвата у Србији говоре о "антихрватској хистерији", "обични Хрвати" размишљају прилично другачије и истичу да у стварном животу хистерије нема, осим у медијима и у изјавама политичара, пише "Дојче веле".
Немачки радио подсећа да се након одлуке Хрватске да ускрати сагласност Србији за отварање поглавља 23 у преговорима са ЕУ и реакција које су уследиле са српске стране, огласио председник Хрватског националног вијећа у Србији Славен Бачић, који је оценио да је завладала "права антихрватска хистерија".
Бачић је у јавност изнео и тврдње да је реч о "координисаној акцији застрашивања Хрвата" и навео да су поједини Хрвати доживели да их у јавности називају усташама, да их вређају и поручују им да се одселе у Хрватску.
Међутим, "обични Хрвати" у Србији са којима је разговарао Дојче веле размишљају прилично другачије од лидера у националној заједници и кажу да у стварном животу хистерије нема - сем у медијима и у изјавама политичара.
Двадесетогодишња Сања Андрашић, која данас живи и ради као посластичарка у Новом Саду, а иначе је из села Сонта на граници са Хрватском, каже за немачки радио да нема никаквих проблема у главном граду Војводине, иако сви из њеног окружења знају да је Хрватица.
"Мислим да обични људи желе само мир, не желе да имају ништа са овим најновијим закувавањима", каже Сања.
Студенткиња Кристина Ивковић Ивандекић је из Суботице, а последње три године студира у Новом Саду.
Каже да није имала озбиљнијих проблема, сем неких неугодних ситуација, у којима се осећа "некако одбачено".
Она додаје да је клима у Суботици толерантнија него у Новом Саду, јер у њеном родном граду живи велики број Хрвата, а католичка вера је доминантна.
"Мислим да живимо просечно и да су нам основна права испуњена, али су односи просто и даље затегнути. То се никако не смирује и нон-стоп се захуктава. Власт као жели да помогне, али углавном одмаже", сматра Кристина.
Привредник Станко Крстин рођен је у месту Оџаци у Војводини, а већ дуго живи у Новом Саду, где има сопствену фирму.
Он је у више наврата био изложен нападима националиста у последњих десетак година, који га називају "усташом" и поручују му да треба да напусти Србију, јер је "хрватски обавештајац", али верује да је његов проблем друге врсте: "Мислим да је у питању организовани криминал и они су, да би сакрили шта се суштински дешава, нашли неке људе који су то све пребацили на национализам. И сада је то изазвало проблеме мојој породици, комшије нас другачије гледају. Највећи проблем је што држава није реаговала, пре свега тужилаштва", каже Станко Крстин.
Он додаје, међутим, да за својих 60 година живота у Оџацима и у Новом Саду, сем наведеног, није имао посебних проблема зато што је Хрват.
"До деведесетих година није нам било важно шта смо, а шта нисмо. Славили смо оба Ускрса, оба Божића, тако сам одрастао. Ожењен сам Српкињом, ћерке су ми удате за Србе, имам унуке. Али, од ратова ствари се мењају. Сада стално имамо ситуацију да се мало затегне па се мало попусти. У време када су се Борис Тадић и Иво Јосиповић редовно састајали, лепше смо се осећали, било нам је лакше. Свако зближавање челних људи политике донело нам је неко олакшање. Ја као грађанин Србије желим да Србија што пре уђе у ЕУ, а Хрватска у томе треба да помогне", наводи Крстин за Дојче веле.
Теолог Маријан Сабљак живи у Новом Саду као пензионер и донедавно је био председник удружења "Станислав Препрек".
Каже да је у време НАТО бомбардовања Србије, 1999. године, добио решење да иде на "плаћено одсуство" у фирми у којој је тада радио у Београду.
"Било је и оних сусрета на ходнику: 'Усташо, шта чекаш' и томе слично. Све је то мени било јасно, јер то је носило време, тренутак. Тако је било, али ја данас живим без неких посебних проблема, или их ја можда не видим", каже Сабљак.
Сматра да је економија у Србији основни проблем, а све остало је замагљивање стварности и вештачка ситуација.
Антон Делић, антрополог у пензији и члан недавно основане невладине организације Хрватски грађански савез, живи на релацији Београд-Вршац и сматра да се затегнути односи између две државе неминовно неповољно одражавају на живот обичних људи.
Он је оштре критике упутио на рачун политичких представника Хрвата у Србији, као што је Демократска заједница Хрвата у Војводини (ДСХВ), али и на рачун Хрватског националног вијећа (ХНВ), Завода за културу војвођанских Хрвата, недељника "Хрватска ријеч", за које кажу да су под изразитим утицајем ДСХВ.
"Пазите, ХНВ и ДСХВ непрестано причају искључиво о војвођанским Хрватима. А шта је са нама Хрватима из Београда, из Ниша. На делу је аутогетоизација унутар заједнице и гетоизација на нивоу државе. Приговарамо Србији што Хрвати немају гарантована места у парламенту, а истовремено нема представника свих Хрвата у ХНВ", објашњава Делић.
Он је велики песимиста када је у питању будућност Хрвата у Србији, јер је, каже, у току депопулациона политика и политика асимилације.
"Све је мање Хрвата, а демографска слика је катастрофална, просек старости је већи од 51 године. Та заједница се биолошки не може опоравити", упозорава Делић.
На питање да ли би се удала за Србина, Сања Андрашић одговара позитивно.
"Не бих имала проблем да се удам за Србина, за било кога, најважније је да га волим. Мислим да такве ствари долазе из куће, то је све до васпитања. Сестру и мене су родитељи учили да смо сви ми исти, да није битно ко је шта, већ је битно ко је какав човек. Одрасла сам са две најбоље другарице, једна је Српкиња, друга муслиманка, и увек смо славили све: и оба Божића и Бајрам", објашњава она.
Сања додаје да је рођена 1995. године, па се самим тим рата и не сећа, али по причама зна да је било "баш напето", да су људи против своје воље одлазили у рат, под претњама, а потом је било напето и када су у Сонту дошле избеглице из Хрватске.
"Живело се одвојено, а сада се све то ипак некако смирило. Никоме политика није ни на крај памети. Мало медији, мало политички врх и све се то некако пумпа, а не требају нам никакве нове трзавице. Ако се с тим настави, међутим, ни обични људи неће остати имуни", каже она.
Упутство
Коментари који садрже вређање, непристојан говор, непроверене оптужбе, расну и националну мржњу као и нетолеранцију било какве врсте неће бити објављени. Говор мржње је забрањен на овом порталу. Коментари се морају односити на тему чланка. Предност ће имати коментари граматички и правописно исправно написани. Коментаре писане великим словима нећемо објављивати. Задржавамо право избора и краћења коментара који ће бити објављени. Коментаре који се односе на уређивачку политику можете послати на адресу webdesk@rts.rs. Поља обележена звездицом обавезно попуните.
Број коментара 13
Пошаљи коментар